Endnu et dejligt feriested i Pegasus Galaksen.
Hvor er alle henne?
Der kommer røg fra skorstenene. De er indenfor.
Jeg bebrejder dem ikke. Jeg kan ikke fordrage fugtig kulde.
Lad os tjekke det ud.
Dav, folkens.
- Hvem er du? - Sheppard.
Det er Teyla, Ronon, McKay.
- Er I fra Ratira? - Nej.
- Fra den anden side af bjergene? - Lidt længere væk.
Så er I kommet langvejsfra. I må være sultne og tørstige.
Sid ned.
Her kommer sikkert ikke mange fremmede.
Nej. Især ikke nogle, der rejser i mørket.
- Hvorfor? - Ved I det virkelig ikke?
Callup.
- Hvad laver I her? - Ikke noget særligt.
- Vi er bare rejsende. - Så I må hellere rejse videre.
Ja.
Okay.
Vent.
Goran, du kan ikke sende dem derud.
De ser ud til at kunne tage vare på sig selv.
Måske starter det ikke i aften.
Det er tre måneder siden.
Hvor længe tror du, den vil vente?
- Hvad snakker I om? - Daimos.
- Den har jeg aldrig hørt om. - Den bor i skoven.
- Den tager snart føde. - Hvad er den?
- En slags dyr? - Det er en skabning.
Den ligner en mand, men den kan suge livet ud af dine knogler.
Den efterlader kun den indtørrede skal.
Det lyder bekendt.
Vi ved, I ikke er vant til fremmede,
men vi kan måske hjælpe jer med jeres lille problem.
Vi er vant til den slags.
Vi kalder dem wraith.
Skabningerne fra historierne? Fra tiden med opsamlinger?
Så I har hørt om dem.
Ja, men historierne er ufuldendte.
De fortæller om de mægtige skibe, men der er ingen beskrivelse af wraith.
Nogle stykker gættede på, at Daimos var en af dem.
Hvorfor?
Fordi den også kom fra himlen.
Det var cirka 10 år siden.
Et stærkt lys dukkede op over landsbyen...
...og styrtede ned i bjergene.
Vi vidste ikke, hvad det var, men folk var skrækslagne.
- Skynd dig ind i huset. - Kom!
Jeg tog ud for at efterforske det med de andre mænd.
Vi fandt vraget og nogle få sårede overlevende.
Vi vidste ikke, hvad de var.
Vi besluttede ikke at tage chancer.
Vi slagtede dem og brændte deres lig.
En klog beslutning.
Desværre fik vi ikke alle sammen, og selvom ingen så den,
overlevede en af dem.
Den tog sit første offer den aften.
Vi prøvede at fange den, men vi kunne ikke finde den.
Den har været derude lige siden. Den tager føde tre-fire gange om året.
Den tager to-tre folk hver gang.
To år efter styrtet tog den min søn.
Er det alt? En wraith i skoven?
- Ja. - Den har jeg ordnet i morgen tidlig.
Vi følges ad i dagslys.
Vil I virkelig hjælpe os?
Som manden sagde er det kun en wraith.
Det ville ikke være godt naboskab, hvis vi lod være.
I så tilfælde giver jeg drinks.
Lad os ikke glemme maden.
- Hvad? - Er det sandt?
- Vil I jage Daimos? - Det ser sådan ud.
Jeg hørte, den har to hoveder og kan forvandle folk til sten ved at se på én.
Du har hørt forkert.
Min onkel siger, den tager mig hvis jeg ikke gør mine pligter.
Har han sagt det?
Hvis vi slipper af med den, behøver du ikke gøre dine pligter igen.
- Virkelig? - Ja. Gå din vej.
Hvad?
Så vidt vi ved, blev ingen taget i går aftes, men den slår snart til.
Vi dræber den, før det sker.
Du må være sjov til fester.
Vi taler om 260 km2 skov.
Ronon har været oppe imod wraith en mod en
de sidste syv år. Hvis nogen kan spore den, er det ham.
Hvordan vil han gøre det?
- Det hjælper at have god hørelse. - Ja.
Fortsæt.
Hvad med dig? Kan du føle noget?
- Jeg er ikke sikker. - Hvad mener du?
Der er noget her, men det er anderledes.
Jeg kan ikke forklare det.
Den er derinde.
Ronon! For fanden da.
- Den er derinde. - Var det wraith?
- Ja. - Kan du se den?
- Nej. - Hvor ved du det fra?
Ronon har ret. Jeg kan helt klart mærke den nu.
En hun.
Ellia?
- Flyt dig. - Nej. Skyd ikke.
Hun er ikke, hvad I tror.
Hun er min datter.
- Hun vil ikke gøre jer fortræd. - Hun er wraith.
Måske, men hun er anderledes. Det sværger jeg på.
Lad mig gætte. Wraith med et hjerte af guld?
Hun tager ikke føde. Hun har aldrig taget et menneskeliv.
Hvordan er det muligt?
Sænk jeres våben, så forklarer jeg jer det.
- Det er okay. - Far...
Nej, jeg lader dem ikke gøre dig fortræd.
Jeg opfostrede hende som min egen.
Bor I her sammen?
Det var en del af en mine før den sidste opsamling.
Den ser ikke ud af meget, men vi har ikke noget valg.
Folkene i landsbyen ville ikke forstå det.
Gad vide hvorfor.
Landsbyboerne fortalte os, der var en wraith i skoven.
Den kom i et skib, der styrtede ned for 10 år siden.
For ti år siden?
Ellia var kun et barn. Tror I, hun kunne være ansvarlig
for dødsfaldene lige efter styrtet?
Så du kender til det?
Jeg var der. Jeg hjalp med at dræbe de overlevende.
Men da jeg fandt en ung bevidstløs kvinde
et stykke vej fra ulykkesstedet...
...kunne jeg ikke gøre hende fortræd.
Jeg bragte hende hen til grotten og skjulte hende fra de andre.
Landsbyboerne aner det ikke, og I må love ikke at fortælle dem det.
Hun er ikke ansvarlig for det, der er sket.
Hvem er så?
Jeg tror, en anden wraith overlevede styrtet - en voksen.
Den skulle I lede efter.
Hvis hun ikke tager føde, hvordan overlever hun så?
Først madede jeg hende som ethvert andet barn,
og det lod til at være nok,
men så begyndte noget at ændre sig.
Maden gav hende ikke længere næring.
Hun havde en sult, der ikke kunne mættes.
Jeg hørte historier om, hvad den anden skabning gjorde for at overleve,
og jeg frygtede, hvad Ellia ville blive.
Så jeg begyndte at eksperimentere.
Jeg har en omfattende viden om kemiske egenskaber
ved medicinalplanter, der vokser i skoven.
Er du interesseret i videnskab?
Det ved jeg ikke, om jeg ville kalde det her, men ja.
Ellias sult blev stærkere,
og jeg var ikke sikker på, jeg kunne hjælpe hende,
men til sidst...
...opfandt jeg det her.
Et stof, der lader wraith overleve uden at tage føde?
- Det sagde han. - Er det muligt?
Vi ved ikke nok om wraith til at sige det med sikkerhed.
Det er interessant, at dr. Zaddik påstår,
at wraithen overlevede af normal mad.
- Hvorfor? - Hvis han taler sandt,
kan det være svar på et spørgsmål.
Vi mener, at wraith udviklede sig fra iratus-insektet.
Ligesom den, der sugede sig fast på min hals?
- Det stemmer. - Jeg hader de insekter.
Tro mig, det ved jeg godt.
Vi mener, de udviklede sig til wraith, da de begyndte at antage
karaktertræk fra de mennesker, de tog føde af.
Der er nyttige aspekter af menneskelig fysiologi,
to ben, modsatte tommefingre, stor hjernekapacitet.
Det menneskelige fordøjelsessystem har intet formål hos en voksen wraith,
så hvorfor have et?
De spiser normal mad, når de er unge.
På et tidspunkt mister de evnen til at overleve af den mad.
Så det er en teenage-ting, bumser, oprør, livssuge.
Noget i den stil. Spørgsmålet er: Hvad forårsager det?
Er det en kemisk mangel,
som en diabetikers manglende evne til at nedbryde sukker,
kan det måske behandles med medicin.
- Så Zaddik kunne tale sandt. - Jeg vil gerne hen på planet og se det.
Vi kunne få en prøve og bringe den tilbage til dig.
Jeg er ikke kun interesseret i stoffet.
Den unge wraith kunne være meget vigtig for vores forskning.
Vi arbejder på et retrovirus der ville ændre wraith-dna,
fjerne iratus-insekt elementerne fra deres genetiske kode
og kun efterlade de menneskelige aspekter.
Et stof, der gør wraith til mennesker?
Ja, men vi har ikke haft stor succes,
for vi mangler levende væv og blodprøver til at afprøve det.
Tror du, at pigen ville overrække dem?
Vi kan ikke bringe hende til Atlantis, men jeg kunne tage retrovirusset
og udstyret med mig hen på planeten.
Et par dage med en samarbejdsvillig forsøgsperson
kunne være ensbetydende med flere måneders forskning.
Elizabeth, jeg behøver ikke sige, hvor vigtigt det kunne være for os.
- Er hun farlig? - Hun er wraith.
Selvom jeg må indrømme, hun virker lidt anderledes.
Husk, bladene skal tørres og kvases grundigt.
- Sådan her? - Lidt mere.
Nuvel...
...hvorfor er destillation et vigtigt skridt?
For at fjerne giftstoffer fra ferassinroden.
Nemlig.
Vi vil ikke have, at serummet lammer dig, vel?
Nej, far.
Har du set noget lignende?
Nej.
Hun er ikke som nogen wraith, jeg har mødt.
Hvad hvis det er skuespil?
Hvis hun var morder, hvorfor ville han så beskytte hende?
Måske er skuespillet også til hans fordel.
De bor sammen.
Hvis hun var som andre wraith, ville han være hendes første offer.
- Teyla, det er Sheppard. - Værsgo.
Vi er vendt tilbage med Beckett.
Ronon fører ham til grotten. Jeg ser til landsbyboerne.
- Hvad vil du fortælle dem? - Det arbejder jeg stadig på.
Udstyret er fantastisk. Hvor har du fået det fra?
Her og der.
Lad os startede med at analysere din medicin.
- Ja, naturligvis. - Vil I have noget te?
Tak.
Nej, tak.
- Vil du have noget? - Nej.
- Er du sikker? Det smager godt. - Jeg sagde nej.
Måske nogle småkager? Jeg har selv bagt dem.
Hold dig væk!
Ronon!
Det er okay.
- De hader mig, ikke, far? - Nej, nej.
De kender dig bare ikke.
Var det virkelig nødvendigt?
Man kan lære hende bordmanerer, men det ændrer ikke, hvem hun er.
Teyla, det er Sheppard. Kom ind.
- Værsgo, oberst. - Er Ellia stadig i grotten?
- Ja. - Har hun været der hele tiden?
- Ja. Hvorfor? - De har lige fundet et offer mere.
Han har kun været savnet et par timer, så hun kan ikke have gjort det.
Zaddik har vist talt sandt.
- Vi må forsvare os. - Der er de.
Oberst Sheppard.
- Er der nogen fremgang? - Vi arbejder på sagen.
- Vi kan hjælpe. - Det er ikke nødvendigt.
Vi er dødtrætte af ikke at gøre noget og være bange.
Den jager i dagslys. Vi vil aldrig være sikre.
Vær tålmodige. Vi ordner det.
Jeg sagde jo, hun ikke var ansvarlig for drabene.
Serummet gør det unødvendigt for hende at tage føde.
- Kan du bekræfte det? - Ikke endnu.
Der går lidt tid, før jeg kan afslutte min analyse.
I mellemtiden er der en wraith mere derude.
Jeg tror, at Ellia kan hjælpe os med at finde den.
- Hvordan? - Må jeg tale med hende?
Okay.
Må jeg komme ind?
Ellia, vi behøver din hjælp.
Du kan fornemme den anden wraith.
Det er okay.
Det er intet at skamme sig over. Jeg har den samme evne.
Virkelig?
Jeg fornemmede dig i skoven, da du overvågede os,
og jeg vidste, at du var anderledes.
Din far har opdraget dig godt. Han har lært dig rigtigt og forkert.
Du er ikke som den anden.
Jeg lukker ham ikke ind. Jeg kan ikke lide, hvad han viser mig.
Nej, men du må prøve. Vi er nødt til at finde ham.
Du forstår ikke.
Jeg har prøvet, men jeg fornemmer intet.
Kom nu.
- Okay. - Godt.
Koncentrer dig.
Prøv igen.
Jeg så en flod.
Zaddik? Er der en flod i nærheden?
Ja, mod øst.
Lad os gå. McKay, bliv og hjælp Beckett.
- Medicinsk forskning er ikke mit felt. - Vil du jage wraith?
Men jeg kan godt blive og hjælpe Beckett.
Jeg har aldrig været vild med biologi.
For mange oplysninger om menneskekroppen.
Jeg tog det og diagnosticerede mig selv med flere lidelser,
- før jeg måtte droppe det. - Virkelig?
Jeg var lidt af en hypokonder dengang.
Det her kræver koncentration.
Generer jeg dig?
Måske skulle jeg trække noget luft.
Det må være floden, hun så i sit syn.
Hvis hun taler sandt.
Bare fordi der er en anden wraith betyder det ikke, du kan stole på hende.
- Hvad har du? - Friske spor. Det er ham.
Tror du på det nu?
Jeg tror, der stikker mere bag, end hun og Zaddik fortæller os.
Han er på vej op ad floden mod bjergene.
Lad mig spørge dig om noget.
Hvis du kan bevise over for alle, at jeg taler sandt,
at Ellia ikke længere behøver at tage føde,
tror du så, at landsbyboerne vil acceptere hende?
Det er det, jeg frygter.
Uanset hvor hårdt vi prøver at overbevise dem,
vil de altid se hende som et monster.
- Jeg er ved at blive gammel. - Du har masser af tid.
Vi har aldrig så meget, som vi tror.
Når jeg er væk, vil hun være alene.
Jeg har prøvet at lære hende
om kærlighed og menneskeligt selskab.
Men det får hun aldrig.
Zaddik, der er noget, jeg vil vise dig.
Jeg sagde det ikke, for jeg ville ikke bringe dine forhåbninger i vejret.
Det er en retrovirus, jeg har arbejdet på.
Jeg forstår ikke.
Åh, gud. Hvordan skal jeg forklare det?
En del af Ellia er menneske
og en del af hende kommer fra en skabning, vi kalder iratus-insektet.
Det er den del, der giver hende sit udseende og behovet for at tage føde.
Det er muligt, at denne retrovirus
kan fjerne de dele og kun lade de menneskelige dele blive tilbage.
- Ville hun være ligesom dig og mig? - Ja.
Jeg må advare dig om, at retrovirusset stadig er eksperimentalt.
Det er kun blevet afprøvet på cellekulturer i et laboratorium
og uden større succes.
Jeg håber, at det, vi kan lære af din datter,
vil hjælpe mig med at fuldende det.
Vi har et problem.
- Du kunne have kaldt mig over radioen. - Ja, men...
Denne vej.
De besluttede at støde til jagten.
Hvis de finder Ellia, myrder de hende.
- Sheppard, det er McKay. - Hvad er der, Rodney?
Landsbyboerne er på farten, og de er ikke taget på skovtur.
- Er de på vej mod grotterne? - Nej, ikke i øjeblikket.
Okay. Så tag tilbage.
Tiden går, venner.
Ellia?
Hun er her ikke.
- Du godeste. - Hvad?
- Hun tog retrovirusset. - Du sagde, det ikke var færdigt.
Det var det heller ikke.
- Hvad vil det gøre ved hende? - Det aner jeg ikke.
- Oberst Sheppard, kom ind. - Værsgo.
Vi har et problem mere.
Ellia er væk og hun har indsprøjtet sig selv med retrovirusset.
Hvorfor har hun gjort det?
Hun må have overhørt os.
Jeg fortalte Zaddik, det kunne gøre hende menneskelig.
I må finde hende før landsbyboerne.
Ronon siger, vi er tæt på.
Hvis vi mister sporet nu, fanger vi aldrig den wraith.
- Rodney og jeg finder hende. - Vær forsigtig.
- Forstået. - Jeg tager med.
- Bliv her. - Er der et sted hun kan lide at gå hen?
Gemmesteder eller yndlingssteder?
Ja, hun tager ofte op i bjergene i flere timer.
Jeg kan ikke lide det, men det gør hun.
Det er en begyndelse.
Jeg syntes, det var skørt, da Ronon prøvede at opspore en wraith her.
- Har du det bedre nu, hvor det er os? - Ja. Enormt selvsikker.
Far.
Ellia.
Hvor gik du hen? Jeg gemte mig.
De andre skulle ikke vide det...
Vide hvad?
Ellia, hvorfor tog du retrovirusset?
Jeg vil ikke være sådan mere.
Jeg hader, hvad jeg er.
Dr. Beckett sagde, at retrovirusset ikke var klar.
Jeg havde intet valg.
Når de dræber den anden wraith, kan jeg ikke lade som om mere.
Lade som om? Hvad?
Jeg har villet fortælle dig det længe.
Dit serum virker ikke, far.
Det har det aldrig gjort.
Det er umuligt.
Det er to år siden du...
...siden sidste gang.
Det var ikke din skyld.
Det var min idé. Jeg behøvede tid til at fuldende formelen.
Men det virkede ikke. Sulten blev bare... værre.
Hvad har du gjort?
Jeg er ked af det, far.
- Nej. Det var den anden. - Det var os begge to.
Jeg fornemmede ham derude.
Jeg vidste, når han tog føde, og så gik jeg ud samtidig.
Nej, det kan ikke være rigtigt.
- Ellia? - Hold dig væk!
Hvad er der? Hvad sker der?
- Lad mig hjælpe dig. - Nej!
Sheppard.
Han har slået lejr her. Han var her for mindre end en time siden.
- Kan du høre noget? - Nej.
Det kan jeg heller ikke.
Rolig nu. Du tog dig besværet at redde mig liv.
Det ville være en skam at dræbe mig.
- Er du okay, Rodney? - Ja, jeg har det mægtigt.
- Hvad fanden var det? - Retrovirusset virker modsat.
Ja, mon ikke.
Åh, gud.
På... ja, men...
Ellia?
Stakkels pige. Du har ikke fortjent det her.
Jeg ved, en del af dig stadig er der.
Ellia... Det er ikke dig.
Zaddik!
Er du okay? Du skal ikke bevæge dig.
Det var Ellia, men det var ikke hendes skyld.
- Herovre! - Kom!
I skal tilbage til landsbyen! I er ikke i sikkerhed her.
Hvem er det?
Kan du ikke huske mig?
Nej... det kan ikke være rigtigt.
- Du blev taget af Daimos. - Nej, far.
Far? Jeg forstår det ikke. Er du hans søn?
Hvis min søn var i live, ville han være 34 år.
Nemlig.
Der er en mere derude.
Se, hvad den gjorde ved Zaddik. Lad os gå efter den.
Ingen går nogen steder. Vi klarer det her.
Bevar roen.
Hvordan har han det?
Jeg har givet ham noget mod smerterne, men hans skader er for alvorlige.
- Han overlever ikke. - Det kan ikke være rigtigt.
Det er ikke muligt.
Undskyld.
Giv ikke Ellia skylden.
Det var min idé.
I må forstå, at da jeg fandt hende,
havde jeg lige mistet min kone og søn til feberen.
Hun lå der helt hjælpeløs.
Da jeg så hende, vidste jeg, hvad jeg skulle gøre.
I begyndelsen overlevede hun af mad og vand
som enhver ung pige.
Men så kom sulten.
- Nej! - Det er okay.
- Tag, hvad du behøver. - Det kan jeg ikke.
Jo, du kan.
Hun tog, hvad hun behøvede fra mig til at overleve...
...indtil jeg fuldendte serummet.
Far?
Undskyld.
Tog hun føde af nogen efter det?
Nej.
Teyla, Ronon, kom med mig. Resten bliver her.
Retrovirusset reagerer hurtigt. Hendes menneskelige del er næsten væk.
Du sagde, hun dræbte den anden wraith og reddede McKays liv.
Hun vidste ikke, hvad hun gjorde. Hun opførte sig dyrisk.
- Er der intet, du kan gøre for hende? - Måske omstøde virkningen,
hvis I bringer hende tilbage i live.
Hun er stærkere og hurtigere end nogen wraith, jeg har set.
Mægtigt.
I al denne tid troede vi, at du var død.
Der var ingen anden udvej.
De ville aldrig have accepteret os,
og jeg kunne ikke forlade hende.
Hvorfor?
Hun behøvede mig.
- Oberst, det er Beckett. - Værsgo.
- Zaddik er død. - Forstået.
Hun ved, at vi er her.
Hun overvåger os.
Ellia?
Vi vil hjælpe dig.
Dr. Beckett kan gøre dig rask, men du må tage med os.
Vi gør dig ikke fortræd.
Dø!
Hun fik et slag i hovedet, da den ramte hende.
- Bliv hos hende. - Sheppard!
Det er en ordre.
Teyla?
Hvad er der sket? Hvor er oberst Sheppard?
- Han gik efter skabningen. - Lod du ham gå alene?
Han ville have, jeg blev hos dig.
Jeg har det fint. Gå.
Skal vi ikke følge hans ordrer?
Nogle gange har vi lov til at gøre undtagelser.
- Hvem træffer den beslutning? - Det gør vi.
Det er godt nok.
Ellia...
Pres mig ikke.
- Er du okay? - Ja.
Hun prøvede at tage føde af mig.
Hun ville ikke lade os bringe hende tilbage.
Nej. Det ved jeg godt.